SKOTSKO, LÉTA PÁNĚ 1280
Budu vám vyprávět o Williamu Wallacovi.
Historici z Anglie budou tvrdit, že jsem lhář.
Ale dějiny píší ti, kteří oběsili hrdiny.
Skotský král zemřel bez syna. A anglický král,
krutý pohan známý jako Edward Dlouhán,
si nárokoval skotský trůn pro sebe.
Skotští šlechtici bojovali proti němu
i mezi sebou o královskou korunu.
Proto je Dlouhán pozval na jednání o příměří.
Beze zbraní. Jen s jedním pážetem.
V onom hrabství žil neurozený sedlák Malcolm Wallace, majitel polností.
Měl dva syny: Johna a Williama.
Řekl jsem ti, abys tu zůstal.
Už jsem skončil s prací. Kam jedeme?
K MacAndrewsovi. Po shromáždění měl přijet na návštěvu.
- Můžu jet taky? - Ne. Běž domů, synku.
- Ale já chci jet taky. - Běž domů nebo dostaneš, co proto.
Vrať se domů, Williame.
MacAndrewsi.
Ježíši Kriste.
Williame.
To nic. To nic. Jen klid, chlapče.
Williame.
A já říkám, že na ně teď musíme udeřit.
- Nemůžeme proti nim bojovat. - Něco je třeba udělat.
Wallace má pravdu. Pust mě se do nich.
Všichni šlechtici připravení bojovat byli na té schůzce.
Nemůžeme porazit armádu s 50 sedláky, které naverbujeme.
Nemusíme je porazit... Jen proti nim bojovat.
- Kdo je na mé straně? - Já, Wallaci.
- Dobrá. - Ano.
- Kam ty ses vypravil? - Jedu s tebou.
Ale, opravdu? A co tam budeš dělat?
- Budu ti pomáhat. - Ano, a byla by to dobrá pomoc.
Ale já potřebuji, abys zůstal tady
a postaral se o dům, než se vrátím.
Já umím bojovat.
Já vím. Vím, že umíš bojovat.
Ale muže z nás dělá rozum.
Uvidíme se zítra.
- Angličané. - Schovej se.
Tvůj otec i bratr jsou pryč - a nás teď zabijou a vypálí statek.
Je to na nás, Hamishi.
Tati?
Williame.
Pojď sem, chlapče.
Williame.
Já jsem tvůj strýc. Argyle.
Podobáš se své matce.
Dnes zůstaneme tady. A zítra se mnou pojedeš domů.
Já nechci odejít.
Taky jsi nechtěl, aby tvůj otec zemřel, že ne?
Ale stalo se.
Přednesl kněz poetické požehnání?
- Bůh ti žehnej a ochraňuj tě... - Bylo to latinsky.
A ty neumíš latinsky?
Tak to tedy budeme muset napravit.
Bůh
ti žehnej a ochraňuj tě.
Bůh tě ozáří svým věčným světlem.
Bůh na tebe shlédne z výšin
a dá tvé duši mír.
Amen.
Tvé srdce je svobodné.
Měj odvahu ho následovat.
Co to dělají?
Loučí se s ním po svém.
Hrají zakázané melodie na zakázané dudy.
Takové to bylo i pro mě a tvého tátu, když nám zabili otce.
Nejprve se nauč vládnout...
tímto.
A pak tě naučím... vládnout
tímto.
LONDÝN
O mnoho let později
Edward Dlouhán, král anglický,
dohlížel na sňatek nejstaršího syna, který měl po něm nastoupit na trůn.
Amen.
Jako nevěstu pro svého syna
vybral Dlouhán dceru svého soupeře,
krále francouzského.
Všeobecně se proslýchalo, že má-li princezna počít,
bude se muset této služby ujmout sám Dlouhán.
Možná, že právě to měl celou tu dobu na mysli.
Skotsko...
Má země.
Francouzi se plazí před každým, kdo je silný.
Ale jak mohou uvěřit v naši sílu, když nedokážeme ovládnout celý ostrov?
- Kde je můj syn? - S Vaším svolením, Veličenstvo.
Požádal mě, abych přišla místo něho.
Poslal jsem pro něj a on posílá tebe?
Mám odejít, Veličenstvo?
Chce-li, aby za něj vládla jeho královna, až tu nebudu,
pak rozhodně zůstaň a uč se. Prosím.
Šlechta.
Šlechta je klíčem k bráně Skotska.
Dejme našim šlechticům pozemky na severu.
A jejich šlechticům zas tady v Anglii. Lakota jim zabrání v odporu proti nám.
Veličenstvo, naši šlechtici se nebudou chtít stěhovat.
Nové pozemky znamenají nové daně a oni už platí daň na válku s Francií.
Opravdu?
Problém se Skotskem spočívá v tom,
že je plné Skotů.
Možná nastal čas
zavést znovu starý zvyk.
Dát jim primae noctis.
Právo první noci. Jakmile se neurozená dívka na jejich panství vdá,
budou k ní mít naši šlechtici právo soulože o svatební noci.
Když je nemůžeme vyhnat,
zdoláme je plozením.
Tak nám vznikne přesně taková šlechta, jakou ve Skotsku potřebujeme.
S daněmi či bez daní?
Vynikající nápad, Veličenstvo.
Skutečně?
V Edinburghu se nyní sešla rada skotských šlechticů.
Jedním z nich byl Robert, 17. hrabě Bruce,
přední uchazeč o skotskou korunu.
Slyšel jsem, že Dlouhán uděluje primae noctis.
Zjevně s cílem přilákat sem další své stoupence.
Můj otec se domnívá, že musíme uchlácholit Dlouhánovu důvěru tím,
že ten dekret ani nepodpoříme, ani neodmítneme.
Rozumný plán. Jak se daří otci? Ani nepřišel na radu.
Zdržely ho záležitosti ve Francii.
Ale posílá vám své pozdravy.
A vzkazuje, že já hovořím jménem celého rodu Bruceů
a jménem Skotska.
- Upadl ti kámen. - Zkouška mužnosti.
Pak jsi vyhrál.
Tak tomu říkejme zkouška vojančiny.
Angličané nám nedovolí cvičit se zbraněmi, a tak používáme kameny.
Síla vojáka není v jeho paži. Je tady.
Ne. Tady.
Hamish?
Tady máš, synku. Předveď mu to.
- No tak, Hamishi. - Do toho, chlapče.
Do toho.
To byl dobrý hod.
Ano, to byl.
Rád bych věděl, jestli bys to dokázal tam, kde na tom záleží.
Třeba... třeba v bitvě.
Uměl bys takovým hodem rozdrtit chlapa?
Tebe bych rozdrtil... jako červa.
- Vážně? - Ano.
Dobrá, tak do toho. Chcete, aby mě rozdrtil jako červa?
- Tak pojď. - Ty se uhneš.
- Neuhnu. - Dobře.
Uhne se.
No tak, Hamishi.
No tak, chlapče.
Dobrá práce.
- Pěkné dílo, mladý Wallaci. - Jsi v pořádku?
- Zdá se, že to s tebou trochu otřáslo. - Měl jsem pamatovat na ty skály.
Ano.
Vstávej, ty hromado...
- Rád tě znovu vidím. - Ano, vítej doma.
- Podívej se, cos mi udělal na hlavě. - Měl ses uhnout.
Williame, zatančíš si se mnou?
Samozřejmě.
Přišel jsem uplatnit své právo primae noctis.
Jako pán tohoto panství požehnám vašemu sňatku tím, že v první den manželství
uvedu nevěstu do svého lože.
Bůh ví, že ne!
Je to mé urozené právo.
- Dobrý večer, pane. - Ale, mladý Wallace.
- Překrásný večer. - Krásný, není-liž pravda.
Mohl bych si promluvit s vaší dcerou?
O čem s ní chceš promlouvat?
No...
Murron, chtěla by ses se mnou v tenhle krásný večer projet?
V tomhle počasí? Ty ses zbláznil.
Máme krásné skotské počasí, paní. Déšť padá skoro kolmo dolů.
- Nemůže s tebou jet. - Ne?
Ne. Teď rozhodně ne.
- Teď rozhodně ne. - Teď rozhodně ne.
- Uvidíme se později. - Počasí je vyvedené. Skoro neprší.
Neslyšela jsi, co jsem řekla?
Murron.
Je po tobě.
- Jak jsi mě po takové době poznala? - Nepoznala jsem tě.
Viděla jsem, jak si mě prohlížíš, a nevěděla jsem, kdo jsi.
Odpusť. Opravdu jsem si tě prohlížel.
Máš ve zvyku projíždět se v dešti s neznámými lidmi?
Byl to nejlepší způsob, jak tě přimět k odjezdu.
Jestli ještě někdy najdu odvahu tě pozvat, pošlu ti nejprve dopis.
- To by bylo k ničemu. Já neumím číst. - Neumíš?
Ne.
- Tak to tedy budeme muset napravit. - Ty mě budeš učit číst?
- Ano, jestli chceš. - Ano.
- V kterém jazyce? - Teď se vytahuješ.
- Správně. Ohromilo tě to? - Ne. A mělo snad?
Ano.
Protože jsem na tebe myslel každičký den.
Postav se na hlavu, to mě určitě ohromí.
- Spadne mi kilt, ale zkusím to. - Nepochytil jsi na cestách žádné způsoby.
Francouzi a Římané jsou mnohem horší než já.
- Tys byl v Římě? - Strýc mě tam vzal na pouť.
Jaké to bylo?
Zdaleka ne tak krásné jako ty.
Co to znamená?
Nádherné.
Ale já patřím sem.
Murron. Pojď domů.
Pane, vím, pozvat Murron na projížďku bylo poněkud nezvyklé, ale...
Teď nejde o MacClannoughovu dceru.
- Přišel jsem, abych tě vzal na schůzku. - Jakou schůzku?
- Tajnou. - Tvoje schůzky jsou ztráta času.
Tvůj otec byl bojovník...
..a vlastenec.
Já vím, kdo byl můj otec.
Vrátil jsem se domů, abych pěstoval obilí a dá-li Bůh, i rodinu.
- Chci žít v míru, bude-li to možné... - Jedeme.
- Chceš se držet stranou rozbrojů? - Ano.
Dokaž to, a můžeš se ucházet o mou dceru.
Do té doby zní moje odpověď ne.
- Ne. - Ne, Wallaci. Ne.
- Copak jsem to právě nedokázal? - Ne.
- Ne? - Ne!
Na farmě je samozřejmě spousta práce.
Ale to se změní, až přijdou mí synové.
Ty máš tedy děti.
Zatím ještě ne. Ale doufal jsem, že mi s tím pomůžeš.
Ty tedy chceš, abych si tě vzala?
Přišlo to trochu nenadále, ale dobrá.
Tomu říkáš žádost o ruku?
Miluji tě. Vždycky jsem tě miloval.
Chci si tě vzít.
Znamená to ano?
- Ano, to znamená ano. - Ano?
- Pospěšme si. Určitě už čeká. - Počkej.
Kam jdeš?
- Co je to? - Uvidíš.
Otče.
Celý život tě budu milovat.
Tebe a žádnou jinou.
A já tebe.
Tebe a žádného jiného... navždy.
Kdy se zas uvidíme? Dnes večer?
- Já nemůžu. - Proč ne?
Táta něco tuší.
Má to snad něco společného s...
Kdy?
- Dnes večer. - Dnes večer?
Pohněte sebou, seržante.
Co to neseš, děvče?
- Zdá se, že je to těžké. Chceš pomoct? - To je v pořádku.
Já ti to neukradnu...
Připomínáš mi dceru, co mám doma.
Zdravíčko, děvče.
Potichu, Smythi.
Ty mrcho.
Jsi v pořádku?
- Jsi v pořádku? - Ano.
- Můžeš na koně? - Ano.
Vrať se, ty parchante!
Bijte na poplach. Pomoc!
Sejdeme se v háječku. Jeď!
Utíká pryč.
Dobrá, ty mrcho.
Murron.
Všichni dobře víte, že jsem vždy usiloval o to,
abych uplatňoval naše zákony a nebyl přitom příliš přísný a nesmlouvavý.
Nenaučili jsme se snad díky tomu
žít společně
v relativním klidu a souladu?
A tento... dnešní přestupek je vaší odplatou za mou shovívavost.
Nedáváte mi na vybranou.
Útok na královy vojáky
je totéž jako útok na samotného krále.
A teď
ať si sem ten rváč přijde.
Tamhle.
Kaprále, pošlete na věž lučištníky!
Nehýbej se, otče.
Ty idiote.
- Otče, jsi v pořádku? - Ano.
MacCaulich.
Wallace.
Na co čekáš, chlapče?
Tady máš. Udělej to ty. Já ho podržím.
Nalij to přímo do rány, chlapče.
Vypadá to jak plýtvání dobrou whisky. Jen mi dopřej.
Držte ho. Držte ho. Držte ho.
Teď ho pusťte.
V pořádku?
To tě ráno probudí, chlapče.
- Někdo sem jde. - Chopte se zbraně.
Někdo sem jde.
MacGregorové. Ze sousedního klanu.
Slyšeli jsme, co se stalo.
Nechtěli jsme, abyste si vy amerdans mysleli, že se budete bavit bez nás.
Běžte domů.
My nemáme na vybranou.
S tím už nic neudělám. Ale vy ještě na vybranou máte.
Běžte domů.
Nebudeme mít žádný domov, až nám anglická posádka spálí střechu nad hlavou.
- A oni to udělají. - Ano.
Vítejte.
Hlídka se vrací, pane.
Jaké máš zprávy?
Poslal jsem 100 vojáků do Lanarku. Brzy se budou vracet.
Byli takto oblečení?
Vlastně jich bylo spíš 50.
Proveď to rychle.
Vzpomínáš si na mě?
- Neublížil jsem jí. Bylo to moje právo. - Přišel jsem uplatnit své právo manžela!
Jsem William Wallace.
Vy ostatní budete ušetřeni.
Vraťte se do Anglie.
A vyřiďte jim tam, že dcery a synové Skotska už vám nepatří.
Vyřiďte jim, že Skotsko je svobodné.
Zapalte to.
Skotští povstalci rozprášili jednu z mých posádek
a zavraždili místního pána.
Slyšel jsem o tom. Tenhle Wallace je bandita, nic víc.
A jak by sis poradil s tím... banditou?
Jako s obyčejným zlodějem. Ať ho místní smírčí soudce zatkne a potrestá.
Nechte nás o samotě.
Wallace už smírčího soudce zabil a převzal kontrolu nad městem.
Vstaň.
Vstaň!
Zítra ráno
odjíždím do Francie prosazovat naše práva.
A tebe nechám tady, abys potlačil tu malou vzpouru.
Rozumíš? Slyšíš?
Jednoho dne budeš králem.
Aspoň se podle toho snaž vystupovat.
Nech mě.
Svolejte mou vojenskou radu.
Doufám, že váš manžel odjede do Skotska
a setká se s Wallacem...
a pak budete vdova.
Tamhle.
Za nimi.
Nemá cenu stavět se na odpor. Jsme v převaze a máme vás v pasti.
Kde jsou ostatní? Kde je Wallace?
- Otče. - Pojď dál. Pojď dál.
Začalo povstání.
- Kdo ho vede? - Plebejec... William Wallace.
Ty se k tomu povstání připojíš.
Podpoříš ho penězi z panství na severu.
Já získám přízeň Angličanů tím, povstání odsoudím
a nařídím odpor z našich panství na jihu.
Posaď se. Zůstaň chvilku.
Tenhle Wallace...
Nemá ani rytířský titul. Ale bojuje se zápalem.
A dokáže lidi inspirovat!
A ty bys chtěl vyrazit do útoku a bojovat jako on?
- Já taky. - Možná nadešel čas.
Teď je čas... přežít.
Jsi sedmnáctý Robert Bruce.
Těch 16 před tebou ti odkázalo půdu a titul, protože nikdy nebojovali.
- Svolej schůzku šlechticů. - Nedělají nic, než vedou řeči.
A právem. Mají spoustu titulů a půdy v Anglii i ve Skotsku, stejně jako my.
Ty obdivuješ... tohohle Williama Wallace.
Je snadnější obdivovat neústupné muže.
Má odvahu. Ale tu má i pes.
Ale právě schopnost najít kompromis dělá z muže šlechtice.
A pochop jedno:
Edward Dlouhán je nejkrutější král, jaký kdy seděl na anglickém trůnu.
A nezůstane nic z nás
ani ze Skotska,
nebudeme-li stejně nelítostní.
Vyslechni naše šlechtice.
Znalost jejich názorů
je klíčem k trůnu.
Počkej. Podívej se.
Tohle se nosí navrch a tohle nalevo.
Pokračujte.
Až se král vrátí, pošle je v tom novém oblečení do hrobu.
Ve Skotsku vládne zmatek.
Váš manžel tajně vysílá armádu na sever.
Jak to víš?
Včera jsem se vyspala s členem Válečné rady.
Neměl by v posteli vyzrazovat tajemství.
Ale jistě.
Angličané nevědí, k čemu je dobrý jazyk.
Ten skotský povstalec... Wallace?
Bojuje proto, aby pomstil ženu?
Málem bych zapomněla.
Smírčí soudce ho chtěl polapit
a zjistil, že má tajnou milenku.
A tak jí podřízl hrdlo,
aby přiměl Wallace bojovat...
a Wallace se opravdu pustil do boje.
Věděli, jak vášnivě miloval svou ztracenou lásku,
a vymysleli, že ho polapí tím,
že znesvětí hroby jeho otce a bratra
a nastraží mu léčku na hrobě jeho milenky.
On se však z té pasti probojoval
a odnesl její tělo na tajné místo.
Tomu se říká láska, že?
Láska?
To já neznám.
Víte, Dlouhán proti nám nakonec pošle celou severní armádu.
Těžkou jízdu, opancéřované koně. Země se bude pod nimi otřásat.
- Rozmetou nás na kopytech. - l strýc Argyle to říkal.
Žádná armáda nikdy neodolala útoku opancéřovaných koní.
- Tak co uděláme? - Útok, útěk, úkryt - po horalsku.
Nebo si vyrobíme oštěpy.
Stovky oštěpů. Dlouhých - na dvojnásobnou délku vzrostlého muže.
- Tak dlouhých? - Ano.
Ale někteří muži jsou delší než ostatní.
Tvoje matka ti zase o mně vyprávěla historky?
Přicházejí dobrovolníci.
Williame Wallaci. Přicházíme za tebe bojovat a zemřít.
Vstaň, člověče. Já nejsem papež.
Jmenuji se Faudron. Můj meč patří tobě.
- Přináším ti tohle... - Zkontrolovali jsme, že nemá zbraně.
Přináším ti tohle.
- Udělala to pro tebe má žena. - Děkuji ti.
Tenhle chlap nemůže být William Wallace.
Já jsem hezčí než on.
Dobrá, Otče. Zeptám se ho.
Budu-li pro tebe riskovat krk,
budu mít šanci zabíjet Angličany?
Je tvůj otec duch nebo rozprávíš s Všemohoucím?
Aby našel lr sobě rovného, musí porozprávět s Bohem.
Ano, Otče.
Všemohoucí říká: ''Nevytáčej se a odpověz, krucinál!''
- Pozor na jazyk. - Bláznivý lr!
Dost chytrý na to, aby propašoval dýku přes tvoje stráže, dědku.
To je můj přítel, lre.
A odpověď na tvou otázku zní ano. Bojuj za mě a budeš zabíjet Angličany.
Výborně.
Jmenuji se Stephen.
Jsem nejhledanějším mužem na mém ostrově.
Ovšem teď nejsem na svém ostrově.
- A to je škoda. - Na svém ostrově?
- Myslíš tím Irsko? - Ano. Je moje.
Jsi blázen.
Takže jsem přišel na správné místo.
Neposlal mě náhodou Všemohoucí, abych tě ochraňoval?
Stejně jsem ho neměl rád.
Neměl to v hlavě v pořádku.
Williame. To jsou naši poslové.
Anglická... armáda postupuje na Stirling.
- Přidala se k nim šlechta? - Robert Bruce a ostatní nebudou bojovat.
Ale už se to rozkřiklo. Horalé sami sestupují dolů.
Ano... Jsou jich stovky... a tisíce!
Jste připraveni na válku?
- Jaké jsou zprávy? - Mají početní převahu, nejméně 3:1.
- Kolik mají koní? - 300, možná víc.
- 300 opancéřovaných koní! - Musíme se pokusit vyjednávat.
Kdo jim velí? Měl rudý prýmek?
- Ano, měl. - Tak to bude Cheltham.
Ještě bychom mohli vyjednávat...
O čem to mluví?
Moc neslyším, ale nevypadá to dobře.
Šlechta bude vyjednávat.
Když se dohodnou... tak půjdeme domů.
Když ne... zaútočíme.
300 opancéřovaných koní. To nemáme šanci.
Je jich tolik.
Nepřišel jsem bojovat, aby získali další pozemky.
Pak bych na ně musel pracovat.
Tak to ne.
Dobrá, chlapi. Já pro ty parchanty umírat nebudu.
Jdeme domů.
Stůjte, chlapi!
Neodcházejte. Počkejte, až skončí vyjednávání.
- William Wallace! - To nemůže být on. Není dost vysoký.
Všemohoucí praví, že tato bitva je populární. Přivedla sem ty nejlepší zástupce národa.
- Kdo bude vzdávat poctu? - Děkuji vám, že jste přišli na bojiště.
Toto je naše armáda. Chceš-li se přidat, musíš přísahat věrnost.
Přísahám věrnost Skotsku.
A je-li tohle vaše armáda,
proč odchází?
Nepřišli jsme sem bojovat za ně.
Domů. Angličanů je příliš mnoho.
Synové Skotska! Jsem William Wallace!
- William Wallace je vysoký sedm stop. - Ano, to jsem slyšel.
A zabíjí lidi po stovkách.
A kdyby byl tady, sežehnul by Angličany ohnivými koulemi z očí
a blesky z řiti.
Já jsem William Wallace!
A vidím před sebou armádu svých krajanů,
kteří se staví proti tyranii.
Přišli jste bojovat jako svobodní lidé
a svobodnými lidmi také jste!
Co si počnete bez svobody?
Budete bojovat?
Proti tomuhle? Ne.
Utečeme a budeme žít.
Ano. Budete bojovat a možná zemřete.
Utečete a budete žít.
Aspoň chvilku.
A až budete po mnoha letech umírat na lůžku,
byli byste ochotni vyměnit
všechny dny ode dneška až po onen den
za jednu šanci, jednu jedinou šanci
vrátit se nazpět a říct našim nepřátelům,
že nám mohou vzít život,
ale nikdy nám nemohou vzít svobodu!
Vypadají optimisticky. Třeba opravdu chtějí bojovat.
Střetnutí je zřejmě předem rozhodnutá záležitost.
Nicméně bychom jim měli přednést královy podmínky.
Královy podmínky? Stejně je nikdy nesplní.
Výsosti, myslím, že...
Dobrá. Předložte jim podmínky.
- Už jedou. Pojedeme jim naproti? - Nechte mluvit mě. Platí?
Ano.
Skvělý proslov.
Co budeme dělat teď?
Chovejte se přirozeně.
- Kam jedeš? - Jdu vyprovokovat bitku.
No, nevystrojili jsme se pro nic za nic.
Mornayi, Lochlane, Craigu.
Zde jsou královy podmínky.
Odveďte tuto armádu z bojiště
a každý z vás dostane statky v Yorkshire,
včetně dědičného titulu, z něhož budete platit...
- Z něhož budete platit... - Mám pro vás návrh.
Chelthame, tohle je William Wallace.
Z něhož budete platit králi...
- Povídám, že mám návrh. - Znevažuješ korouhev příměří.
Od jeho krále? Samozřejmě.
Zde jsou podmínky Skotska. Spusťte vlajky a vraťte se nazpět do Anglie.
U každého domu poproste o odpuštění za 100 let loupení, znásilňování a vražd.
Udělejte to a vaši muži budou žít.
Když to neuděláte, všichni dnes zemřete.
Máme převahu. Vy nemáte těžkou jízdu.
Za dvě stě let žádná armáda nezvítězila...
Ještě jsem neskončil!
Než vás necháme odejít,
musí váš velitel přejít tohle pole, představit se téhle armádě,
dát hlavu mezi nohy a políbit si vlastní řiť.
Bylo to méně srdečné, než na co je zvyklý.
Připravte se a jednejte přesně, jak vám říkám. Na můj signál
projedete za naším postavením a obejdete je z boku.
- Nesmíme rozdělit svoje síly. - Udělejte to... a ať vás Angličané vidí.
Budou si myslet, že utíkáme?
Vyřídíte jejich lučištníky a sejdeme se uprostřed.
Dobrá. Jdeme na to.
Nestoudný parchant. Chci srdce toho Wallace na talíři!
Lučištníci.
Lučištníci vpřed.
Vy parchanti.
Palte.
Bůh praví, že mě z té šlamastyky dostane, ale ví určitě, že ty jsi v hajzlu.
Připravit... Palte.
Jeďte.
Vidíte? Všichni Skoti na koních prchají.
Naše jízda je smete jako stébla trávy. Ať vyrazí koně.
Všichni do útoku.
Ještě ne...
Čekejte.
Teď!
- Vyšlete pěchotu. - Výsosti...
Vy je povedete.
Do útoku.
Ústup.
Ty parchante.
Tak pojď.
Dobrá.
Wallace.
Pasuji tě na rytíře,
sira Williama Wallace.
Sire Williame, ve jménu Boha
tě jmenujeme strážcem a nejvyšším ochráncem Skotska
a tvé kapitány tvými pobočníky.
Povstaň a přijmi poctu.
Zná někdo jeho politiku?
Ne, ale jeho vliv na prostý lid by mohl všechno zvrtnout.
Balliolové mu budou líbat řiť, a tak my musíme taky.
Sire Williame.
Jelikož ty i tvoji kapitáni pocházíte z oblasti,
o níž je dávno známo, že podporuje klan Balliolů,
můžeme tě požádat, abys i nadále obhajoval náš právoplatný nárok?
Ať jde klan Balliolů k čertu. Jsou to všechno Dlouhánovi lidi.
Pánové.
- Pánové. - Je na čase vyhlásit krále.
Počkat, počkat. Jste ochotni uznat naše legitimní nástupnictví?
- Vy nepodporujete náš nárok. - Jsou to lži, které jste sami sepsali.
Kdepak.
- Žádám uznání těchto dokumentů. - Jsou to lži, které jste sami sepsali.
Prosím vás, pánové.
Mlčte. Sire Williame, kam jdeš?
Angličany jsme porazili.
Ale oni se vrátí, protože vy nebudete držet spolu.
- Co uděláš? - Vpadnu do Anglie
a porazím Angličany na jejich vlastní půdě.
Vpadnout do Anglie? Vyloučeno.
Proč? Proč je to vyloučeno?
Jste tak zabráni do hádek o drobky z Dlouhánova stolu,
že jste propásli Bohem dané právo na něco lepšího.
V tom je mezi námi rozdíl.
Vy si myslíte, že skotský národ je tu jen proto, aby vám dal určité postavení.
Já myslím, že vaše postavení vyžaduje, abyste těm lidem dali svobodu.
A já se postarám, aby ji dostali.
Počkej.
Vážím si tvých slov. Pamatuj však, že tihle lidé mají půdu a hrady.
Je to pro ně přílišné riziko.
A prostý člověk, který krvácí v bitvách, snad riskuje méně?
Ne. Ale v téhle zemi odshora až dolů chybí pocit národního bytí.
Její šlechta slibuje věrnost i Anglii.
- Její klany mezi sebou bojují. - Ano.
Naděláš-li si nepřátele na obou stranách hranic, nakonec zemřeš.
- Všichni zemřeme. Jde o to jak a kdy. - Nejsem zbabělec. Chci to, co ty.
Ale šlechtu potřebujeme.
- Myje potřebujeme? - Ano.
Co to vůbec znamená, být šlechticem?
Tvůj titul ti dává nárok na skotský trůn, ale lidé nejdou za tituly.
Jdou za odvahou.
Naši lidé tě znají. Šlechta i prostý lid si tě váží.
A kdybys je vedl ke svobodě...
šli by za tebou.
A šel bych i já.
Sakra. Můj podělaný bratránek princ píše, že mi nemůže propůjčit žádné vojáky.
Všechna města v severní Anglii škemrají o pomoc.
Stále postupuje.
- Na které město? - Sem, Výsosti.
Přineste dovnitř zásoby, zdvojnásobte počet stráží, uzavřete bránu. Teď hned.
Rychle. Přineste zásoby.
Výsosti, odvedeme vás do bezpečí.
Nemám v úmyslu oznámit strýci, že jsem přišel o největší město na severu.
Jdeme na to.
Uvolněte cestu králi.
Ty za to nemůžeš.
- Postav se mu. - Postavím se mu, a nejen to.
Jaké jsou zprávy ze severu?
Nic nového, Veličenstvo. Vyslali jsme jezdce, abychom získali čerstvé zprávy.
Dostal jsem zprávu ve Francii, kde jsem se snažil rozšířit tvé budoucí království.
Podle této zprávy, milý synu, byla zničena celá naše severní armáda.
A ty jsi neudělal vůbec nic.
Já jsem... nařídil brannou povinnost, pane, a vojáci jsou připraveni vyrazit.
Promiňte, Veličenstvo, ale přišla velmi naléhavá zpráva z Yorku.
Přistup.
- Odejděte. - Děkuji vám, Veličenstvo.
- Wallace vyplenil York. - Cože?
Wallace vyplenil York.
Veličenstvo... tvůj vlastní synovec.
Jenom zvíře dokáže něco takového.
Když dokáže vyplenit York,
pak může napadnout i střední Anglii.
Zastavíme ho.
Kdo je ten člověk, který se mnou hovoří, jako bych potřeboval jeho radu?
- Jmenoval jsem Phillipa svým poradcem. - Má k tomu předpoklady?
Jsem zběhlý ve válečném umění a vojenské taktice, Veličenstvo.
Opravdu?
Tak mi pověz...
Jakou radu bys mi nabídl v současné... situaci?
Nabídnu mu příměří
a budu se ho snažit podplatit.
Ale kdo za ním půjde? Já ne.
Kdybych se dostal pod meč toho vraha,
mohla by skončit v koši moje hlava.
A ne hlava... mého krotkého syna.
Pouhý pohled na něj by přiměl nepřítele k tomu, aby obsadil celou zemi.
Koho tedy poslat?
Koho poslat?
Já spím a zdá se mi sen.
Ano, spíš.
A musíš se probudit.
Já se nechci probudit.
Chci tu zůstat s tebou.
A já s tebou.
Ale teď se musíš probudit.
Probuď se, Williame.
Probuď se.
Williame, probuďse...
Williame. Přichází královská družina
s vlajícími korouhvemi příměří
a se standartami samotného Dlouhána.
Jsem princezna waleská.
Přicházím jako králova služebnice a z jeho pověření.
Za jakým účelem?
Abych projednala královy návrhy.
Budete hovořit s ženou?
Slyšela jsem, že jste dostal titul rytíře.
Nic jsem nedostal.
Bůh dělá lidi takovými, jací jsou.
Bůh z vás učinil plenitele pokojných měst?
Popravčího králova synovce, vlastního bratrance mého manžela?
York byl shromaždištěm každého vpádu do mé země.
Ten bratranec věšel z městských zdí nevinné Skoty, dokonce i ženy a děti.
Dlouhán si počínal ještě hůř, když naposledy obsadil jedno skotské město.
Je to krvavý vražedný divoch.
A vykládá vám tu samé lži.
Já nikdy nelžu.
Ale jsem divoch.
Nebo raději ve francouzštině?
Zeptejte se svého krále... z očí do očí. Zeptejte se ho.
Uvidíte, jestli vás jeho oči přesvědčí o pravdě.
Hamiltone... Nechte nás o samotě.
- Výsosti? - Odejděte. Ihned.
Promluvme si otevřeně.
Vpadnete do Anglie,
ale nemůžete svůj výboj dovést do konce tak daleko od útočiště a zásob.
Král si přeje mír.
- Dlouhán si přeje mír? - Tak mi to sdělil, přísahám.
Navrhuje vám, abyste odvolal svůj útok.
Za to vám udělí šlechtický titul, statky a tuto truhlu plnou zlata,
kterou vám mám osobně předat.
Panství a tituly, zlato... abych se stal Jidášem.
- Takto se rodí mír. - Takto se rodí otroci.
Když Dlouhán naposledy mluvil o míru, byl jsem ještě chlapec.
Mnoho skotských šlechticů, kteří se nechtěli stát otroky,
se nechali pod korouhví příměří vlákat do stodoly...
kde je nechal pověsit.
Byl jsem velice mladý, ale pamatuji si Dlouhánovu představu o příměří.
Slyšela jsem, že jste trpěl.
Vím také... o vaší milence.
Byla to má žena.
Vzali jsme se tajně, abych se o ni nemusel dělit s anglickým pánem.
Zabili ji... aby dostali mě.
Nikdy jsem o tom nemluvil.
Nevím, proč vám to teď vyprávím, ale...
Vidím ve vás její sílu.
Jednoho dne budete královnou.
A musíte otevřít oči.
Řekněte svému králi,
že William Wallace se nenechá podmanit, a dokud žiji, pak ani žádný jiný Skot.
Věrná žena mého syna se vrací, a pohani ji nezabili.
- Takže přijal náš úplatek? - Ne. Nepřijal.
Proč tedy zůstává na místě?
Moji zvědové mi oznámili, že nepostupuje.
Čeká na vás v Yorku.
Řekl, že na žádná další města nezaútočí, pokud se mu jako muž dokážete postavit.
Opravdu?
Waleské lukostřelce neobjeví,
když se přemístí daleko za jeho křídlem.
Hlavní síly naší armády z Francie přistanou tady,
na sever od Edinburghu.
Odvedenci z Irska dorazí z jihozápadu...
sem.
Waleští lukostřelci, jednotky z Francie, irští odvedenci.
l když je vyšlete dnes, bude jim to trvat celé týdny.
Vyslal jsem je... ještě před odjezdem tvé ženy.
Takže naše malá lest se vydařila. Děkuji ti.
A zatímco tento nadutec bude v Yorku vyčkávat mého příjezdu,
moje jednotky dorazí do Edinburghu, za jeho zády.
Mluvila jsi s tím...
Wallacem mezi čtyřma očima?
Řekni mi...
Co je to za člověka?
Tupý barbar.
Není to král jako vy, Veličenstvo.
Můžeš se vrátit ke svému vyšívání.
K Vašim službám, Veličenstvo.
Přivezla jsi nazpět ty peníze?
Ne. Věnovala jsem je na ulehčení utrpení dětí v této válce.
Takhle to dopadne, když někam pošleš ženu.
Odpusťte mi to, Veličenstvo.
Domnívala jsem se, že štědrost by mohla vašim poddaným prokázat vaši velikost.
Moje velikost
se lépe prokáže, až se Wallace vrátí do Skotska
a najde svou zemi spálenou na popel.
Williame.
Přijíždějí nějací jezdci.
Osobní doprovod princezny.
Ano.
Musel jsi udělat dojem.
- Ano. - Ale nebyl jsi v tom stanu až tak dlouho.
Je to pravda. Anglické lodi se blíží od jihu.
Zatím nevím nic o Walesanech, ale Irové už přistáli.
- Musel jsem to vidět na vlastní oči. - Proč Irové bojují na straně Angličanů?
S nimi bych si nedělal starosti. Copak jsem vám to neříkal?
Je to můj ostrov.
Hamishi, jeď napřed do Edinburghu a svolej radu. Nařiď jim to.
Dobrá. Jedeme.
- Tvůj ostrov? - Můj ostrov.
- Musíme vyjednávat. - Prosím klid, pánové.
Pánové, Craig má pravdu.
Máme jedinou možnost - vyjednávat. Pokud nechcete vidět Edinburgh v troskách...
Moje armáda pochodovala řadu dní.
A ještě musíme učinit přípravy, takže budu stručný.
Požadujeme každého vojáka, kterého najdete, váš osobní doprovod i vás samotné.
A potřebujeme je teď hned.
Když proti nám stojí taková síla, je na čase zvážit i jiné možnosti.
Jiné možnosti?
Nechcete aspoň odvést své muže na bojiště a usmlouvat
s Dlouhánem lepší dohodu,
- než se dáte na útěk? - Sire Williame...
- Nedokážeme je porazit. - Dokážeme.
- Sire Williame. - A porazíme je.
Zvítězili jsme u Stirlingu, a přesto se hašteříte.
Zvítězili jsme v Yorku, a vy jste nám ani nepomohli.
Jestli se k nám teď nepřidáte, pak říkám, že jste zbabělci.
A jste-li Skoti,
pak se stydím za to, že jsem taky Skot.
Sire Williame, promluvme si o samotě.
Prosím tě o to.
Už jsi dosáhl obrovského úspěchu, ale bojovat proti takové přesile,
to už není odvaha, ale běs.
Je to víc než běs.
Pomoz mi.
Ve jménu Krista, pomoz i sám sobě.
Teď máme šanci. Teď.
Spojíme-li se, zvítězíme. Zvítězíme-li,
budeme mít to, co nikdo z nás nikdy předtím neměl.
Svou vlastní zemi.
Ty jsi právoplatný vůdce a je v tobě síla, já ji vidím.
Sjednoť nás.
Sjednoť nás. Sjednoť klany.
- Dobrá. - Dobrá.
Takhle to nejde.
Sám jsi říkal, že šlechta Wallace nepodpoří.
Jak si tedy pomůžeme, když se přidáme na stranu, která jde na porážku?
Dal jsem mu své slovo.
Vím, že je to těžké. Být vůdcem je těžké.
Můj synu...
Synu...
Podívej se na mě.
Já se nemohu stát králem.
Ty jediný můžeš vládnout Skotsku.
Musíš udělat to, co ti řeknu.
Ne pro mě, ne pro sebe,
ale pro svou zemi.
Ustupte, chlapci. Nechte nás projít.
Ustupte, chlapci.
- Bruce nepřijde, Williame. - Přijde.
Mornay a Lochlan přišli.
A přijde i Bruce.
Docela příjemné... shromáždění.
Nemyslíte?
- Lučištníci připraveni, Veličenstvo. - Lučištníci ne.
Podle zvědů jsou jejich lukostřelci na míle daleko a neohrozí nás.
Šípy stojí peníze. Pošlete Iry. Mrtví nestojí nic.
A vyšlete pěchotu a jízdu.
Pěchota.
Jízda.
Vpřed.
Jak rád vás dnes ráno vidím.
Irové!
Jsem rád, že jste tu s námi. Sledujte.
Mornay? Lochlan?
Dal jsem Mornayovi dvojnásobek jeho statků ve Skotsku
a odpovídající panství v Anglii.
Lochlan obrátil... za mnohem méně.
Lučištníci.
Ale Veličenstvo? Nezasáhneme tím vlastní vojáky?
Ano.
Ale jejich taky. My máme rezervy.
Do útoku.
Lučištníci.
Vyšlete naše posily.
Vyšlete zbytek.
Přiveďte mi Wallace. Pokud možno živého.
Ale může být i... mrtvý.
Pošlete nám zprávu o našem vítězství. Vzdálíme se?
Ochraňujte krále.
Vstaň.
- Odvezte ho pryč. - Proboha.
Jeďte.
Umírám.
Nech mě být.
Ne.
Budeš žít.
Už jsem žil dost dlouho, abych žil svobodně.
Hrdý na to...
jaký z tebe vyrostl člověk.
Jsem šťastný člověk.
Já jsem ten, kdo uhnívá.
Ale myslím, že ty máš na tváři víc neštěstí, než já.
Synu...
Abychom tu zvítězili, musíme mít spojence v Anglii.
Ty jsi toho dosáhl.
Zachránil jsi náš rod a rozšířil jsi naše statky.
Za čas budeš ovládneš celé Skotsko.
Půdu.
Tituly. Muže.
Moc. Nic.
- Nic? - Nemám nic.
Muži za mě bojují proto, že bych je jinak vyhnal ze svých pozemků
a nechal bych vyhladovět jejich ženy a děti.
Ti muži,
kteří krví zbarvili zem u Falkirku...
Ti bojovali za Williama Wallace, a on sám bojuje za něco, co jsem nikdy neměl.
A já jsem mu to vzal, když jsem ho zradil,
a viděl jsem to v jeho tváři na bojišti.
A to mě ničí.
Každý někdy zradí. Každý někdy ztratí odvahu.
Já nechci ztrácet odvahu.
Chci věřit tak...
jak věří on.
Už nikdy nebudu na špatné straně.
Ne.
Lorde Craigu, je to pravda o Mornayovi?
Ano. Wallace vjel na koni k němu do ložnice a zabil ho.
Je pro nás větší přítěží než kdy předtím.
A nikdo neví, kdo bude další na řadě.
Možná ty.
Možná já.
Na tom nesejde.
- Mluvím vážně, Roberte. - Já taky.
Prokrista. Do prdele.
Všechno prohledejte.
Lochlan.
William Wallace zabil 50 mužů.
50, po bitvě.
100 mužů... vlastním mečem. Rozťal je na půl jako...
když Mojžíš rozdělil Rudé moře.
Jeho sláva narůstá.
Bude to horší než předtím.
Získává nové dobrovolníky v každém skotském městě. A až doplní své počty...
Jsou to ovce. Obyčejné ovce.
A rychle se rozprchnou, zabijeme-li jim pastýře.
Tak dobrá.
Vyberte skupinu nejlepších úkladných vrahů a domluvte s ním schůzku.
Veličenstvo, Wallace je znám svou schopností vyčenichat léčku.
Pokud je pravda, co říkal lord Hamilton,
Wallace chová vřelé city k naší budoucí královně a důvěřuje jí.
Proto ji vyšleme se zprávou, že přichází v míru.
Veličenstvo, mohou ji zajmout jako rukojmí
nebo ji ohrozit na životě.
To by mého syna naprosto zdrtilo.
Ale je pravda, že kdyby ji zabili,
brzy by se francouzský král stal užitečným spojencem proti Skotům.
Vidíš...
Jako král musíš najít něco kladného v každé situaci.
Určitě je to William Wallace.
A odložil meč. Připravte se.
Výsosti.
Obdržel jsem vaši zprávu.
Je to už... podruhé, co jste mne varovala před nebezpečím.
Proč?
Příští měsíc půjde na sever nová zásilka zásob.
Potravin a zbraní. Budou...
Ne, mlčte.
Proč mi pomáháte?
Proto, jak se právě teď na mě díváte.
Když jsme už ztráceli veškerou naději,
dorazili naši urození zachránci.
Sundejte jim kápě.
Sire Williame, přišli jsme tě pozvat na schůzku.
A jaký to má význam?
- Přísahali jste věrnost Dlouhánovi. - Přísaha lháři není žádná přísaha.
Každý z nás je připraven přislíbit věrnost tobě.
Ať to tedy rada prohlásí veřejně.
To nemůžeme. Někteří ani nevěří, že jsi naživu.
Jiní myslí, že se jim odplatíš jako Mornayovi. Proto tě zveme do Edinburghu.
Sejdeme se tam za dva dny. Udělíš nám odpuštění a my se pod tebou sjednotíme.
- Skotsko bude jednotné. - Jednotné?
- Tím myslíte nás a sebe. - Ne.
Myslím tím tohle.
Je to slib Roberta Bruce.
Víš, že je to past. Řekni mu to.
Kdyby tě chtěl Bruce zabít, udělal by to už u Falkirku.
Ano.
Já vím. Viděl jsem to.
Dobrá, když ale pomineme jeho, co ti ostatní?
Intrikáni, kteří by se neshodli na barvě vlastního lejna. Je to past, nevidíš?
Podívejte.
Musíme to zkusit. Sami to nedokážeme.
Spojenectví se šlechtou je jediná naděje. Víš, co se jinak stane?
Co?
Nic.
- Já se nechci stát mučedníkem. - Ani já ne.
Chci žít.
Chci mít domov a děti. A mír.
- Vážně? - Ano, vážně.
Prosil jsem o to Boha. Všechno je k ničemu, když nemáš svobodu.
- Je to pouhý sen, Williame. - Sen? Pouhý...
A co jsme tedy celou tu dobu dělali?
My jsme ten sen prožívali.
Ty nesníš o svobodě. Ty sníš o Murron.
Děláš to proto, aby ses stal hrdinou, protože si myslíš, že tě vidí.
Já si to nemyslím. Já to vím.
A tvůj otec tě taky vidí.
Bože.
Mám jet s tebou?
Ne. Pojedu sám.
- Uvidíme se potom. - Dobrá.
Dříve, ne později, doufám.
- Nepřijede. - Přijede.
Já vím, že přijede.
Výsosti. Už se blíží.
Ne!
Nepleť se do toho, Roberte.
Nechte ho.
Bruceovi se nic nesmí stát, tak jsme se dohodli.
Otče!
Ty shnilý parchante!
Proč?
Dlouhán si žádal Wallace.
Stejně tak i naše šlechta.
Byla to cena za tvou korunu.
Umři.
Chci, abys umřel.
Brzy už budu mrtev.
- A ty budeš král. - Nic od tebe nechci.
Ty nejsi člověk.
A nejsi ani můj otec.
Ty jsi můj syn
a vždy jsi znal mé záměry.
- Podvedl jsi mne. - Sám jsi se nechal podvést.
V hloubi duše jsi vždy věděl, co se tu má odehrát.
Konečně tedy víš, co je to nenávist.
Teď jsi připraven stát se králem.
Moje nenávist...
zemře s tebou.
Williame Wallaci, jsi obviněn z velezrady.
- Koho jsem zradil? - Svého krále.
Chceš k tomu něco říct?
Nikdy za celý svůj život
jsem mu nepřísahal věrnost.
Na tom nezáleží. Je to tvůj král.
Když se doznáš, můžeš být odsouzen k rychlé smrti.
Když budeš zapírat, budeš muset být očištěn bolestí.
Doznáváš se?
Nazítří se ti tedy dostane očištění.
- Výsosti. - Jdu navštívit vězně.
- Král nařídil... - Král brzy zemře a jeho syn je slaboch.
Kdo pak podle tebe bude v zemi vládnout?
A teď otevři dveře.
Vaše Veličenstvo.
No tak, lumpe. Vstávej.
Nechte toho a odejděte.
Řekla jsem, abyste odešel.
Výsosti.
Sire...
Přišla jsem vás prosit...
abyste se ke všemu doznal a přísahal věrnost králi, který vám může dát milost.
Dá milost i mé zemi?
Milost je rychlá smrt,
možná i život ve vězení v Toweru.
Kdo ví, co se mezitím může stát?
Kdybyste jen mohl žít...
Kdybych mu přísahal věrnost...
zemřelo by všechno, čím jsem.
Zemřeš. Bude to hrozné.
Každý člověk zemře.
Ne každý člověk opravdu žije.
Vypij to.
Otupí to bolest.
Ne. Otupí mi to rozum.
A ten musím mít jasný.
Když ztratím smysly nebo budu naříkat,
pak mě Dlouhán zlomil.
Nesnesu pomyšlení na tvá muka.
Vezmi si to.
Dobrá.
Přišla jsem
prosit o život pro Williama Wallace.
To tě tolik upoutal?
Vážím si ho.
Přinejhorším to byl úctyhodný protivník.
Projevte slitování, velký králi, a získejte úctu svého vlastního lidu.
Dokonce ani teď
nejste schopen slitování.
A tobě...
Tobě je to slovo stejně neznámé jako láska.
Než ztratil schopnost řeči,
řekl mi, že jedinou útěchou mu bude vědomí, že Wallace je mrtev.
Vidíte?
Smrt si přijde pro každého.
Ale než si přijde pro vás,
vězte jedno:
Vaše krev zemře s vámi.
V mém lůně vyrůstá dítě, které není z vašeho rodu.
Váš syn nebude dlouho sedět na trůnu, to přísahám.
Tolik se bojím.
Dej mi sílu...
abych zemřel dobře.
Už ho vezou.
Nyní pohleďte na strašlivou cenu za zradu.
Nebo teď padni na kolena,
vyhlas, že jsi věrným poddaným krále,
pros ho o milost
a dostane se ti jí.
Provaz.
Nadzvedněte ho.
Natáhněte ho.
To je ono.
Natáhněte ho.
Příjemné, co?
Poklekni.
Polib královský znak na mém plášti
a nic víc už nepocítíš.
Na skřipec s ním.
Stačí?
Všechno to může skončit...
hned teď.
Pokoj.
Blaženost.
Jen to řekni.
Zakřič...
''Milost.''
Milost.
Zakřič.
Jen to zakřič. ''Milost.''
- Milost, Williame. Milost. - Prokrista, člověče, řekni to.
Vězeň si přeje promluvit.
Svobodu!
Po popravě
bylo tělo Williama Wallace roztrháno na kusy.
Jeho hlavu vystavili na londýnském mostě London Bridge.
Jeho ruce a nohy
poslali do všech čtyř koutů Británie
jako varování.
Nemělo to však takový účinek,jak Dlouhán plánoval.
A já, Robert Bruce,
jsem vyrazil, abych vzdal hold armádám anglického krále
a nechal si od něj požehnat svou korunu.
Doufám, že jste si dnes umyl řiť.
Za chvíli vám ji políbí král.
Pojď. Aťto máme za sebou.
Stůj.
Prolévali jste krev s Wallacem!
Teď ji prolévejte se mnou.
Wallace!
Léta Páně 1314
skotští vlastenci, hladoví a čelem proti nepřátelské převaze,
zaútočili na polích u Bannockburnu.
Bojovali boj jako báseň.
Bojovali jako Skoti
a vybojovali si svobodu.